‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫הגעתם למערכת ההודעות של השירות למען הילד.‬
‫להאזנה להודעות, הקישו אחת.‬
‫הודעה ראשונה.‬
‫- ג'ואנה -‬
‫תחזירי את הילדים שלי!‬
‫גנבת אותם. באיזו זכות עשית את זה?!‬
‫ההודעה הבאה.‬
‫אני לא מביאה שוב את התינוק שלי למשרד.‬ ‫תמצאי מקום...‬
‫ההודעה הבאה.‬
‫רוצה לדעת מה דעתי על אנשים כמוך, ‬ ‫שמנסים לומר לך איך לחיות את החיים שלך?‬
‫בגלל אנשים כמוך הצבעתי לטראמפ...‬
‫היי, ג'יימס.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫אני יושב ומחכה. את רצינית? זה לא...‬
‫מה הייתי אמור לעשות?‬ ‫-ביקשתי ממך דבר אחד.‬
‫לקחתי אותם לבי"ס. עשיתי את זה.‬
‫יודע מה? תהיה בשקט, אני לא...‬
‫לא, זאת אשמתך.‬ ‫-אז תשב כאן בפרצוף חמוץ?‬
‫אסור להאכיל את הלקוחות.‬
‫מצטערת.‬
‫בסדר.‬
‫אני רוצה שהם יראו שהשתניתי, ‬
‫אבל כלום לא עוזר.‬ ‫-אני לא ממלא את הטפסים. תפסיקי לבקש ממני.‬
‫זה הטופס הרפואי.‬
‫רישומי ביה"ס של שתי הבנות, ‬ ‫חתומים ובשלושה עותקים.‬
‫אני לא יכול. אני פשוט...‬
‫אני...‬
‫זוז לי מהדרך!‬ ‫-אדוני, אסור לך להיכנס.‬
‫את עשית את זה!‬
‫סליחה, אני עם לקוח אחר כרגע.‬
‫הבן שלי במאסר, ‬
‫וזו אשמתך!‬ ‫-אדוני, בוא איתי.‬
‫אשמתך!‬
‫תוריד ממני את הידיים!‬
‫אני לא אתן לך לעשות את זה!‬
‫זה זמן טוב?‬
‫לא.‬
‫אבל תודה ששאלת. תיכנסי.‬
‫מה החלטת בנוגע לקווין?‬
‫אני יודעת שהוא מבוגר מספיק‬ ‫לישון אצל חבר, אבל...‬
‫ואני מבינה שהבעיה בי, לא בהורים האחרים.‬ ‫הם מקסימים, אגב.‬
‫אבל לא ארשה לו ללכת. אני פשוט...‬ ‫-את יודעת יותר מדי.‬
‫היי, מה קורה עם טיני אלסופ?‬
‫הוא עדיין לא מדבר.‬
‫אני תמיד תוהה אם זה מנגנון הישרדות הגיוני, ‬
‫פשוט להפסיק לדבר.‬
‫יש ברירה אחרת?‬
‫יש לי לקוח מצטיין אחד, ‬
‫מהלקוחות הנדירים שעושים כל מה שאומרים להם.‬
‫מזמן לא היה לי אחד כזה.‬
‫מר יוז?‬
‫קשה לי לחשוב על מישהו‬ ‫שפחות סביר שייקלע למצב הזה.‬
‫הוא אוהב את הבן שלו‬ ‫ומוכן לעשות הכול למענו.‬
‫נחמד כשלא צריך לרדוף אחריהם.‬
‫יש לך תוכניות לסופ"ש?‬ ‫-הסופ"ש הגיע?‬
‫אני הולכת למסיבת טרום לידה‬ ‫של חברה מהחיים הקודמים שלי.‬
‫טוב לדעת שלא תעבדי כל הסופ"ש.‬
‫אני בטוחה שאמצא דרך.‬ ‫-קחי חופש ללילה.‬
‫בשבילי. בשביל עצמך.‬
‫את חייבת לקחת חופש מדי פעם, ‬ ‫אחרת תאבדי פרספקטיבה.‬
‫אני מדברת מניסיון.‬
‫בסדר. אנסה.‬
‫בסדר.‬
‫...התערוכה החדשה "פלוסה ומנטה ורדה", ‬
‫המוצגת כעת בגלריה במרכז העיר...‬
‫היי.‬ ‫-ענית!‬
‫יופי, ענית. היי, זה סם יוז.‬
‫אני יודע שהחקירה קרובה לסיום, ‬ ‫אבל לא ידעתי למי להתקשר.‬
‫לא ידעתי אם מותר להתקשר, אבל בכל זאת...‬
‫סם, בארי בסדר?‬
‫כן, הוא בסדר גמור.‬
‫זה...‬
‫נכון שהלכתי לכנס פזמונאים באוהיי?‬
‫אהבו את השירים שלך?‬ ‫-לא.‬
‫האמת שאני לא יודע. אולי, אבל...‬
‫פגשתי בכיר בחברת תקליטים, ‬
‫ומתברר שאחד העוזרים שלו‬ ‫עוזב כדי להתחיל לימודי משפטים או משהו...‬
‫סוג של...‬
‫תנשום.‬
‫והוא הציע לי עבודה, כן?‬
‫ובהתחלה חשבתי שזה טירוף, כי...‬
‫אבל הוא בחור טוב, והוא הציע לי הטבות, ‬ ‫ואני מתחיל בעוד שישה שבועות ו...‬
‫השגת עבודה?‬ ‫-השגתי עבודה.‬
‫ויש לי ילד, והשירות למען הילד חוקר אותי‬
‫ואין לי מושג כמה שעות אעבוד‬ ‫ואיך אביא אותו לבי"ס ו...‬
‫השגת עבודה. זה יכול להוריד אותנו ממך.‬
‫תוכל לממן מסגרת אחרי ביה"ס. סם, זה נהדר.‬
‫ג'ואנה, בואי!‬ ‫-את שם? השיחה התנתקה?‬
‫לא, אני כאן.‬
‫אז מה דעתך?‬
‫כדאי לי להסכים להצעה?‬ ‫זה מציאותי, עם בארי וכל מה שקורה?‬
‫אני בדיוק מסיימת עם לקוח‬ ‫שגר ממש קרוב אליך.‬
‫נוכל להיפגש בעוד חצי שעה ולדבר על זה.‬
‫באמת?‬
‫כן, זה מעולה. תודה.‬
‫יופי. נתראה בקרוב.‬
‫בסדר.‬
‫- חישוב מסלול‬ ‫מרחק מהיעד: 37.3 ק"מ, זמן נסיעה: 34 דקות -‬
‫יש לנו ימים סגולים וימים צהובים.‬
‫בימים הסגולים אתה תסיע אותו לביה"ס, ‬ ‫אנט תאסוף אותו וליאה תשגיח עליו עד שתחזור.‬
‫בימים הצהובים אנט תסיע אותו, ‬ ‫הוא ילך לצהרון אחרי הלימודים, ‬
‫וליאה תאסוף אותו בחמש.‬
‫משלמים לך בעוד שבועיים.‬ ‫תתקשר לנינה, והיא תטפל בו אחר הצהריים.‬
‫יש לה אישור מהשירות למען הילד‬ ‫והמחירים שלה נוחים.‬
‫סגול, צהוב, נינה.‬
‫הבנתי.‬
‫ומה יקרה אם משהו ישתבש?‬
‫תתמודד עם זה.‬
‫בסדר.‬ ‫-מה עם החותנת שלך?‬
‫טוב... כן, אפשר לבקש ממנה.‬
‫היא תשמח אם אבקש עזרה.‬
‫וזו בדיוק הסיבה שלא אתקשר אליה.‬
‫בארי כבר סיפר לה‬ ‫שהוא הלך למשרד ודיבר עם אנשים.‬
‫אמרתי לה שהוא בטיפול.‬
‫אני יודע. שיקרתי.‬ ‫-רשמית, אעמיד פנים שלא שמעתי את זה, ‬
‫אבל בינינו, שמעתי דברים גרועים יותר.‬
‫תודה.‬
‫חשבתי שאיכנס לפניקה מכל זה.‬
‫את יודעת...‬
‫אשתי תמיד הייתה החרדתית, ואני הייתי הרגוע.‬
‫נהגנו להתבדח ולומר שהיא העפיפון ואני החוט.‬
‫מאז שהיא מתה...‬ ‫לא יודע, אני מרגיש קצת כמו עפיפון.‬
‫אבל לא כשאני איתך.‬
‫יש סיכוי שאת מרגישה כמו חוט?‬
‫אז...‬
‫מעולם לא עבדתי כעוזר אישי.‬
‫מה לובשים? חליפה ועניבה או...‬
‫תלבש חולצה יפה ושים עניבה בכיס.‬ ‫אם תראה שאחרים עונבים עניבה, תוציא אותה.‬
‫רואה? לא הייתי חושב על זה‬ ‫לפני שפגשתי אותך.‬
‫לכן אני כאן.‬
‫כדי לסדר את הטיפול בבארי.‬
‫והכול מסודר.‬
‫אתה עושה דבר גדול.‬
‫ממש גדול.‬
‫ואנחנו נצליח.‬
‫אנחנו?‬
‫מזמן לא שמעתי את המילה הזאת.‬
‫- אלנור -‬
‫מתי באת למיטה?‬
‫לפני עשר דקות בערך.‬
‫נשארת ערה וציירת?‬
‫את חייבת לישון, מותק.‬
‫- אימא -‬
‫איך אני אמורה לישון כשהיא מתקשרת כל שעה?‬
‫את קרובה לסיום?‬
‫ממש קרובה.‬
‫כן?‬
‫אני צריכה להתקלח.‬
‫אני רציתי להתקלח.‬
‫אז אני אתקלח לפניך.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני מאמינה בביה"ס הזה.‬
‫אני מאמינה שהוא מעניק‬ ‫בסיס טוב לקריירה באמנות.‬
‫זה מקום מעולה ללמוד מיומנויות בסיסיות‬ ‫ולהשתכלל כאמנים, ‬
‫ובה בעת לטפח את החלומות שלכם ולהגן עליהם.‬
‫למדת כאן?‬
‫כן.‬
‫הרגשתי בבית מהיום הראשון.‬
‫מהשעה הראשונה.‬
‫כן, אבל יש לך קריירה? כאילו, כאמנית?‬ ‫או שזו העבודה היחידה שלך?‬
‫לא. אני בעיקר מנקה אורוות.‬
‫זו רק עבודה צדדית.‬
‫המהום. זו המחמאה הכי גדולה שלו.‬
‫לא קיבלתי אחת מעולם.‬ ‫-כי לא מגיע לך.‬
‫בסדר. כן, אני אמנית.‬
‫למעשה, רק הבוקר‬
‫סיימתי את הממואר הגרפי‬ ‫שהתחלתי בשנה האחרונה שלי פה.‬
‫מזל טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫על מה הוא?‬ ‫-על המשפחה שלי.‬
‫ליתר דיוק, על המשפחה של אימא שלי.‬
‫וזה סוג של...‬
‫אולי נלך לסטודיו הקרמיקה?‬
‫אם נזדרז, אולי נגיע בדיוק באמצע ה "קריט" .‬
‫אתם רוצים?‬ ‫-כן.‬
‫כן?‬
‫כן, בבקשה.‬
‫שמעת על "קריט"?‬ ‫-לא.‬
‫טוב, נדבר על זה.‬
‫תודה.‬
‫הוא לא קל.‬
‫בעיקר כי אני לא קלה.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-אבל...‬
‫בזכותך זה היה קל.‬ ‫-כן, בכיף.‬
‫קחי.‬
‫מצטערת, אני לא יכולה.‬ ‫אסור לי לדבר איתך על סיכויי הקבלה שלו...‬
‫לא, זה בשבילך.‬
‫זה לא שוחד. אני פשוט...‬
‫יש לי חוש לדברים האלה.‬
‫נהיה כאן עוד יומיים. מחר נבקר ב-UCLA.‬
‫אולי תשלחי לי את כתב היד שלך בבוקר, ‬
‫ונדבר עליו בארוחת בוקר בשישי?‬ ‫אנחנו במלון פנינסולה.‬
‫כלומר... זו אפילו לא טיוטה ראשונה.‬
‫זה מה שכל סופר טוב אומר, ‬
‫אפילו אחרי עשר טיוטות, אז...‬
‫אם את רוצה, אשלח לך את מה שיש לי.‬
‫כן, יופי. מצוין, סיכמנו.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה לך.‬
‫בהצלחה.‬ ‫-תודה.‬
‫אלוהים!‬
‫היי, בדיוק...‬
‫בסדר.‬
‫נחש מה קרה עכשיו.‬ ‫-מה?‬
‫בסדר, עשיתי סיור לאיזו אימא ולבן שלה, ‬
‫והזכרתי כדרך אגב‬ ‫שסיימתי את הספר שלי הבוקר...‬
‫מה? סיימת את הספר שלך?‬
‫כן.‬ ‫-ולא סיפרת לי?‬
‫מותק, זה לא חשוב כרגע. ישנת.‬
‫בכל אופן...‬ ‫-בעיניי זה חשוב מאוד.‬
‫בסדר. רציתי קצת זמן כדי לקבל פרספקטיבה, ‬
‫אבל לא הספקתי, ‬
‫כי מתברר שהאישה הזאת‬ ‫היא סוכנת ספרותית חשובה מניו יורק, ‬
‫והיא ביקשה לקרוא אותו.‬
‫בעצם, היא דרשה. אז אתה חייב‬ ‫לקרוא אותו, כי אף אחד לא קרא אותו.‬
‫רגע. אני עדיין מנסה לעכל את העובדה שאת‬ ‫מבקשת שאקרא את הספר רק בזכות זרה גמורה.‬
‫בסדר, זה התהליך היצירתי שלך. נניח.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫מוטב מאוחר מלעולם לא.‬ ‫-פשוט לא רציתי שתלחיץ אותי, ‬
‫כי לליוויי תמיד היו הערות.‬ ‫-אני לא ליוויי.‬
‫אני יודעת.‬
‫בגלל זה ביקשתי שתקרא אותו, ‬
‫וזה העיקר, למרות שעשיתי את זה בדרך עקומה.‬ ‫אני מבינה.‬
‫אבל אפשר לא לריב על זה עכשיו?‬ ‫אפשר להתרכז רק בי לרגע?‬
‫סיימתי את הספר.‬
‫אני.‬
‫את.‬ ‫-אני.‬
‫את.‬
‫בסדר.‬
‫איפה... איפה האוטו?‬
‫שם.‬
‫אתה אוהב שום ברוטב?‬
‫שן שום שלמה או קצוצה?‬ ‫-לא משנה.‬
‫עזבי אותי! אני קורא.‬ ‫-בסדר.‬
‫סליחה.‬
‫מה?‬
‫זה בגלל הבצל. רק בגלל הבצל.‬
‫אני נכנסת למקלחת עכשיו.‬
‫כולם יהיו כאן בעוד שעה.‬
‫אלוהים.‬
‫זה טוב?‬
‫אלוהים!‬
‫אני אוהבת אותך, תודה, ‬ ‫אבל תהיה ספציפי יותר, בבקשה.‬
‫המטפורה.‬
‫כן?‬ ‫-היא מושלמת.‬
‫והסיפורים מפתיעים...‬
‫ושונים.‬
‫ואז הכול מתחבר בסוף.‬ ‫-כן?‬
‫והאיורים? לא אמרת כלום על האיורים.‬
‫לא הזכרת כלום.‬
‫יש לך מושג כמה את מוכשרת?‬
‫באמת?‬
‫באמת.‬ ‫-באמת?‬
‫באמת.‬
‫אלוהים.‬
‫הוא לא יציע לך נישואין, נכון?‬ ‫-מה? לא, אנחנו אפילו לא גרים יחד.‬
‫נכון, אני גרה איתו.‬
‫הוא כאן כשאני מתעוררת, ‬ ‫ואז אנחנו אוכלים יחד, ‬
‫ואני מורידה אותו במסעדה בדרך לעבודה.‬
‫כבר יצא לי לכבס בגדים שהוא השאיר כאן.‬
‫כמעט כאילו אנחנו יוצאים, ‬ ‫רק בלי הסקס שאני שומעת לעיתים קרובות כ"כ.‬
‫סליחה.‬
‫אני פשוט מתגעגעת אלייך.‬
‫מזמן לא בילינו.‬ ‫פעם היית באה לחנות. בואי לחנות.‬
‫אני אבוא.‬
‫פשוט... את יודעת, בנינו לנו קן קטן.‬
‫אני מבינה.‬
‫את מרגישה לפעמים ש...‬
‫לא יודעת, שאתם יחד כל לילה, ‬ ‫והקשר שלכם מתקדם מהר מדי?‬
‫כאילו, ככה זה התחיל עם ליוויי.‬
‫לא, כי הוא לא ליוויי.‬
‫לא אמרתי שהוא ליוויי, ‬
‫אבל את עדיין נלי.‬
‫דנטה ודי הגיעו.‬
‫אל תפלרטטי עם דנטה.‬ ‫-בסדר.‬
‫הוא מתפרע.‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫היי, בן דוד!‬
‫איתה מותר לפלרטט?‬
‫כן.‬
‫היי, אני ג'יג'י.‬ ‫-דיאנדרה.‬
‫נעים להכיר.‬ ‫-את יכולה לקרוא לי די.‬
‫טוב לראות אותך, דנטה.‬ ‫-מה המצב?‬
‫מה קורה, אחותי?‬
‫יש הרגשה שעברת לגור כאן.‬ ‫-נכון?‬
‫מה המצב?‬ ‫-יש לך ריח מדהים.‬
‫דנטה, יש לה ריח מדהים.‬
‫כן, יש לה ריח של אל-איי, כי היא חזרה לכאן.‬
‫כן. רק לשבועיים.‬
‫שבועיים חופש, ואז אני חוזרת ללימודים.‬
‫חודשיים, שבועיים, יומיים, ‬ ‫שעתיים, שתי דקות.‬
‫אני אקח הכול.‬
‫אפרופו ריחות...‬
‫יש פה ריח של...‬
‫עוף ביין!‬ ‫-כן!‬
‫וואו, התותחים הכבדים!‬
‫אני הכנתי את הסלט. ואת הגבינה.‬ ‫-תביא לטעום.‬
‫אפשר לפתוח את היין?‬ ‫הבאנו יין לבן. רוצים אדום?‬
‫לא, זה...‬ ‫-אנחנו מחכים לטרוי?‬
‫אני לא מחכה לו.‬
‫לא ראיתי אותו מאז שהוא התפטר.‬
‫מה?‬ ‫-מושלם.‬
‫הוא התפטר?‬ ‫-כן.‬
‫למה לא ידעתי?‬
‫אני ידעתי.‬ ‫-אתה ידעת?‬
‫כי אותך אני רואה.‬
‫זה בסדר, הוא לא אהב את העבודה. אסמס לו.‬
‫היי!‬ ‫-סליחה, הפציצו אותי בהודעות.‬
‫אני רק מסיים. בסדר.‬
‫אני צריך אוכל ויין. בעיקר יין.‬
‫סם.‬ ‫-הכנת פונץ'?‬
‫לא המסיבה שלי, לא הפונץ' שלי.‬
‫מי מפציץ אותך בהודעות ביום רביעי?‬
‫שמעתי "יין".‬ ‫-תבורכי. אני טרוי.‬
‫די.‬ ‫-דנטה.‬
‫חמוד. אתה בן דוד של סם?‬
‫כן. למה, מה הוא סיפר לך עליי?‬ ‫-שאתם כמו אחים.‬
‫טרוי.‬ ‫-היי.‬
‫אנחנו דודנים. זה טוב יותר.‬
‫אנחנו חברים וקרובי משפחה. נכון?‬
‫מי בחר את התחנה הזאת?‬
‫אלוהים, זה כמו תה מנחה אצל דודה גלוריה.‬ ‫-בסדר.‬
‫סם, כי הוא אוהב מוזיקה קלאסית.‬
‫סם, תשמע מה שאתה רוצה כשאתה לבד, ‬ ‫אבל זו מסיבה.‬
‫ספייס רוק? טריפ-הופ?‬ ‫-ג'ק סווינג חדש?‬
‫ג'ק סווינג חדש.‬
‫רואה?‬
‫גברים מתעלפים הרבה יותר מנשים.‬ ‫-נשמע אמין.‬
‫שמים להם קתטר - הם מתעלפים.‬ ‫מדברים על קתטר - הם מתעלפים.‬
‫כן. פעם עברו ליד איזה בחור‬ ‫עם מגש המכשירים...‬
‫בום! על הרצפה.‬ ‫-לא.‬
‫אני לא אעמוד בזה. אני לא סובל דם.‬ ‫-לא, זה יגמור אותך.‬
‫אני זוכר, הדבר הכי מצחיק שראיתי‬
‫היה הפרצוף של דנטה‬ ‫שכשהוא ראה אותי מדמם מהאף.‬
‫הוא תפס מרחק ואמר, "לא!"‬
‫כאילו זה מדבק!‬
‫כן, מתאים לו.‬
‫עזוב את זה!‬ ‫-סליחה.‬
‫לא ראיתי אותך כבר שבועות.‬
‫רוצה ללכת ל "פור וו" מחר?‬ ‫אני יכולה להכניס אותנו.‬
‫למה שנתאמץ להיכנס למקום העלוב הזה?‬
‫לא יכניסו אותנו, וממילא מגעיל שם.‬ ‫-יודעים מה? אני אפתח שמפניה, ‬
‫כי... למה לא?‬ ‫-מי בכלל רוצה לשתות קוקטייל שמפניה זול‬
‫בבר מצועצע?‬
‫אני.‬
‫בסדר. תיהני.‬
‫אז איך הכרתם?‬
‫אנחנו עובדים יחד. עבדנו יחד.‬
‫לא, את ואלנור.‬ ‫-כלומר, כי אני...‬
‫מבוגרת ממנה?‬
‫רק בכמה שנים.‬ ‫-התכוונתי להגיד "שונות".‬
‫כן?‬
‫ג'יג'י גדלה בדירבורן, ‬ ‫וסבא וסבתא שלי גרו שם.‬
‫כן, ולהוריה הייתה משמורת משותפת, ‬ ‫אבל לאביה הייתה חברה חדשה, שילה...‬
‫שילה.‬
‫ואז מרגו קיבלה תפקיד‬ ‫בסרט אקשן גדול באוסטרליה‬
‫ולא רצתה להשאיר את נל‬ ‫עם זרים לארבעה חודשים, ‬
‫אז היא שלחה אותה לסביה בגרוס פוינט.‬
‫ואז סבא וסבתא שלי השאירו אותי‬ ‫עם זרים לארבעה חודשים.‬
‫הזרה הזו. היא שמרטפה עליי.‬ ‫-הייתי מבוגרת ממנה בשנתיים.‬
‫כאילו, זה מגוחך, אבל...‬ ‫-מגוחך.‬
‫היינו בלתי נפרדות, ‬ ‫ועברתי לכאן ברגע שיכולתי.‬
‫כן. זוכרת שכתבנו מכתבים זו לזו?‬
‫אני כזאת זקנה, זה היה לפני הדוא"ל.‬ ‫-כן, לפני הדוא"ל.‬
‫כן, ברור.‬
‫אפרופו כתיבה, ‬
‫אני רוצה שנרים כוסית.‬
‫ "אני רוצה שנרים כוסית."‬
‫לחיי חברתי אלנור...‬ ‫-לא.‬
‫מותק, לא עכשיו. אנשים רעבים!‬ ‫-כי היום...‬
‫היא סיימה את הספר שלה!‬
‫כל הכבוד!‬ ‫-וזה אדיר.‬
‫לחיי אלנור!‬ ‫-לחיים!‬
‫לחיים, נלי!‬ ‫-כל הכבוד!‬
‫לא סיימתי. הוא טועה.‬ ‫-לחיים!‬
‫הוא ממש טועה.‬
‫את אומרת שאני לא אובייקטיבי?‬
‫לא, אני אומרת שאתה הוזה, מותק.‬
‫סיימת? לא סיפרת לי.‬ ‫-ישנת.‬
‫היא לא סיפרה גם לי בהתחלה.‬
‫אבל קראתי אותו.‬ ‫-גם אני רוצה!‬
‫אפשר לקרוא?‬ ‫-לא. עוד לא סיימתי.‬
‫נשארה לי הרבה עבודה.‬
‫עוד לא סיימתי.‬ ‫-אני בספר?‬
‫כן, אתה בספר. אתה דמות מרכזית.‬
‫לא, אי אפשר... עוד לא סיימתי.‬
‫מותר לי לספר להם עליו, בבקשה?‬ ‫זה ספר שעוסק בזהות.‬
‫תעצרי אותי אם אטעה.‬ ‫-בסדר.‬
‫קוראים לו...‬
‫ "קמליון" .‬ ‫-זיקית.‬
‫בדיוק.‬ ‫-בסדר.‬
‫הוא מורכב מחמש מעשיות.‬
‫מעשיות? זה ספר מעשי?‬ ‫-לא, זה... לא.‬
‫זה לא ספר לילדים, זה ספר למבוגרים‬
‫שמורכב ממעשיות, אגדות.‬ ‫-סיפורים.‬
‫נכון? סיפורים שמתרחשים בעבר, בהווה, ‬
‫בעתיד, וכולם מתחברים זה לזה.‬
‫מצטלבים זה עם זה.‬ ‫-כן.‬
‫וכולם עוסקים בדרך כזו או אחרת בהיטמעות.‬
‫כמו זיקית.‬
‫בדיוק.‬ ‫-הבנתי.‬
‫אז זה כן ספר ילדים.‬
‫לא.‬ ‫-לא, זה רומן גרפי למבוגרים.‬
‫והציורים...‬
‫הציורים מדהימים.‬
‫תודה.‬ ‫-לא, זה נהדר.‬
‫זה סיפור על אימא שלה, ‬
‫על כך שהיא מקסיקנית למחצה, ‬ ‫אבל התחזתה ללבנה.‬
‫ואל רבע מקסיקנית.‬ ‫-זה רק רובד אחד.‬
‫זה לא הכול.‬
‫נשארה המון עבודה.‬ ‫-התחזתה ללבנה, מה?‬
‫בעבר התחזיתי, אבל עכשיו אני לא שם זין.‬
‫אבל...‬
‫אני עדיין קצת מקווה‬ ‫שאנשים יופתעו כשהם יגלו את האמת עליי.‬
‫זה דפוק, נכון?‬
‫רגע, אתה לא לבן?‬
‫לא!‬
‫לא, התכוונתי שיופתעו שאני לא סטרייט.‬
‫כן... אולי לפני עשר שנים, מותק.‬
‫כן, אולי.‬
‫בכל מקרה, זה סיפור מורכב בהרבה.‬
‫זה סיפור על...‬
‫אובדן זהות.‬
‫לאבד את עצמך במרוצת הזמן, נכון?‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, אפשר לאכול עכשיו?‬
‫לא ידעתי שמרגו מקסיקנית.‬
‫כן. האמרגן שלה טען שזה יפגע לה בקריירה‬ ‫ואמר לה להסתיר את מוצאה.‬
‫גם זה מופיע בספר.‬
‫איך הזיקית משתלבת בסיפור?‬
‫טוב...‬
‫קשה להסביר למי שלא קרא את הספר.‬
‫אולי זה יהיה ברור יותר כשתראי את המכלול.‬
‫זו מטפורה להיטמעות, כמו זיקית‬ ‫שמחליפה צבע ונטמעת בסביבתה?‬
‫כן, ככה זה מתחיל, ‬
‫אבל גם לא.‬
‫זה משתנה.‬
‫אז בערך. זה...‬
‫זה...‬
‫החלק הזה מתרחש בעתיד הרחוק, ‬
‫ויש בעולם רק שפה אחת, ‬
‫עד שנערה צעירה מגלה‬
‫שבעבר הייתה שפה נוספת.‬
‫אבל הניסיון שלה להחיות את השפה‬
‫נתפס כאיום על יציבות החברה, ‬
‫והיא נאלצת להימלט.‬
‫חשבתי שממואר עוסק בחיי הסופר.‬
‫מה, את חיה בעתיד?‬
‫הוא עוסק בי, בחלקו.‬
‫כלומר, ההיסטוריה המשפחתית שלי‬ ‫היא הסיפור המרכזי, ‬
‫אבל שאר הסיפורים עוסקים ב...‬
‫אתה יודע, מה קורה כש...‬
‫הדברים שיוצרים את הזהות שלנו‬ ‫הולכים לאיבוד, נלקחים מאיתנו.‬
‫אתה יודע, כמו שפה ואדמה ותרבות...‬
‫באמת אסרו על אימא שלך‬ ‫לדבר ספרדית בילדותה? ‬
‫דיברת איתה על ההתחזות ללבנה?‬ ‫-היא לא ממש דיברה על זה...‬
‫מותק, תראי להם את הזיקית מהסיפור האחרון.‬
‫יודעת?‬
‫בסדר.‬ ‫-מה הטעם בכל הקטע העתידני הזה?‬
‫סטימפאנק יצא מהאופנה.‬
‫ומה הקטע של אצטדיון הדודג'רס? מה זה?‬
‫כן, אתה לא רוצה שיעור היסטוריה‬ ‫כשאתה קורא קומיקס, נכון?‬
‫לא, זה ממש לא שיעור היסטוריה.‬
‫זה אוסף סיפורים‬
‫שעוסקים בסיבה לאובדן הזהות ובהשלכות שלו.‬
‫זה...‬
‫אולי יהיה לכם יותר קל להבין‬ ‫אם תקראו את כל הספר, ‬
‫אבל הוא ארוך, ואין לנו זמן. אולי...‬
‫בואו נאכל קינוח.‬ ‫-כן, נחזור לשולחן.‬
‫לא, אני אוהד של הדודג'רס.‬ ‫-זה מהמם!‬
‫אני מת על זה. בדיוק רציתי לשאול‬ ‫אם תכתבי ספר המשך.‬
‫זה ממש טוב.‬ ‫-את יודעת? כאילו...‬
‫תראו את הדינמיקה.‬ ‫-אני לא יודע...‬
‫והסגנונות השונים. תראי...‬
‫זה אותו אדם?‬
‫שככה יהיה לי זין!‬
‫רוצים לדעת איפה טרוי?‬
‫הוא שותה קוקטייל שמפניה זול ב "פור וו" .‬
‫תייגו אותו בתמונה בפייסבוק.‬ ‫ברור שאני אראה את זה!‬
‫תעזרי לי? טרוי פשוט...‬
‫אהבת את הזיקית או...‬
‫חשבת שהיא מבלבלת?‬
‫סליחה.‬
‫אוהבת אותך.‬
‫סליחה, אני מצטערת.‬ ‫לא עזרתי לך לשטוף כלים, אבל אני...‬
‫רציתי לכתוב את ההערות של כולם.‬
‫הכול בסדר. לא אכפת לי לנקות.‬
‫אני פשוט לא מבינה איך אני אמורה ל...‬
‫הם לא הסכימו על כלום, ‬ ‫כל אחד אהב משהו אחר, ‬
‫ולא ברור לי איך פותרים את זה‬ ‫בלי לקלקל את העלילה.‬
‫אולי עדיף שתחשבי על זה ככה -‬
‫יצרת משהו מדהים, וכולם התלהבו ממנו.‬
‫זה מיוחד מאוד, יודעת?‬ ‫תסמכי על עצמך, את יודעת מה מוצלח.‬
‫לדעתך זה מוצלח?‬
‫אני לא...‬
‫קורא רומנים גרפיים, מותק.‬
‫זה הקטע שלך.‬
‫זה קצת שכלתני לטעמי, אבל...‬
‫רגע, אתה חושב שזה שכלתני?‬
‫לא, אני פשוט חושב ש...‬
‫האיורים שלך קלילים ומעניינים, נכון?‬
‫אבל כשקוראים את הטקסט, הוא...‬
‫הוא אינטלקטואלי, קצת כמו מאמר אקדמי.‬
‫וזה נהדר, כי...‬
‫את יודעת, זה חכם, אבל...‬
‫לא יודע, אי אפשר שזה יהיה גם מהנה?‬
‫את יודעת, להקליל את זה קצת?‬ ‫-לא.‬
‫חוברת קומיקס היא קלילה.‬
‫רומן גרפי הוא לא קליל. זו ספרות יפה.‬
‫זה...‬
‫כאילו מישהו יבקש ממך לנגן‬ ‫את מארש האבל של שופן, אבל בסגנון עליז.‬
‫אתה יכול לעשות את זה, אבל זה לא יישמע טוב.‬
‫בסדר, אז למה את דואגת?‬
‫את יודעת שזה מצוין. זה העולם שלך.‬
‫מותק, אני מאמין בך, טוב?‬
‫את צריכה להאמין בעצמך.‬
‫קטן עלייך.‬
‫פאקינג שכלתני?‬
‫- ג'ואנה -‬
‫הלו?‬
‫ג'ואנה, סליחה על ההפרעה.‬
‫אין בעיה. מה קורה?‬
‫מתברר ש...‬
‫אנט וליאה לא מדברות זו עם זו‬ ‫מאז שדנטה עזב, נכון?‬
‫אז אנט שכחה לגמרי‬
‫שקבוצת מודל הקונגרס של ליאה‬ ‫נפגשת בימי שני עכשיו, ו...‬
‫היא קבעה ארוחת צהריים חשובה בבברלי הילס‬
‫עם הבעלים של המסעדה החדשה שלה, ‬
‫והיא לא בטוחה מתי תסיים, ‬
‫אז עכשיו אני צריך לבקש מהבוס החדש שלי‬
‫לצאת מוקדם מהעבודה ביום הראשון שלי‬ ‫כדי להסיע את בארי לאימון.‬
‫אולי אני אאסוף אותו?‬
‫לא, את לא יכולה לעשות את זה.‬
‫לא באופן קבוע, אבל באופן חד-פעמי.‬
‫אתה מתחיל עבודה חדשה, ‬
‫עבודה שאתה זקוק לה‬ ‫כדי להיפטר ממני ומכל מה שאני מייצגת.‬
‫תן לי לעזור.‬
‫את מצילה לי את החיים.‬
‫תודה.‬
‫לקחת חופש בסופ"ש?‬ ‫-כן.‬
‫יש לי תור לרופא בשלוש, ‬ ‫אז אסיים את העבודה בבית, טוב?‬
‫אין בעיה.‬
‫בסדר.‬
‫מר קזמי, מדברת גברת קאסם. התקשרתי להזכיר‬
‫שעורכי הדין‬ ‫יפגשו אותך בביתך היום בשעה חמש.‬
‫תתקשר אליי אם יהיו לך שאלות.‬
‫אני יודעת שזה רציני, אבל זו תקופה לא קלה‬ ‫עבור בארי, אז אם תוכל...‬
‫אם היה מדובר בתקרית בודדת, ‬ ‫אולי הייתי מעלים עין, אבל הוא נעשה מסוגר.‬
‫גם אני הייתי ילדה מסוגרת.‬ ‫-אני לא יודע מה קרה לו לאחרונה, ‬
‫אבל הוא אמר לאחד הילדים שהוא יירה בו, ‬ ‫ואז דחף אותו והפיל אותו לרצפה.‬
‫המדיניות של בית הספר ברורה:‬ ‫מכה אחת, השעייה ליום אחד.‬
‫ואני תומכת בכך, ‬ ‫אבל התחוללו שינויים רבים בביתו לאחרונה.‬
‫זו לא הפעם הראשונה שזה קרה השבוע.‬
‫אם זה יקרה שוב...‬
‫תצטרך לסלק אותו מהצהרון.‬
‫אני יודעת.‬
‫אפשר לראות את הציור?‬
‫תגיד לי מה אתה צריך?‬
‫תסתכל עליי לפחות?‬
‫לא.‬
‫אני לא שומעת.‬
‫לא!‬
‫- יוז, ס' -‬
‫- סנדס, א' -‬
‫היית אמורה לאסוף אותו, אז התקשרו אלייך.‬
‫היית צריכה להתקשר לג'ואנה‬ ‫ולהסביר לה למה היא נכנסת.‬
‫מת לי הטלפון.‬
‫הוא תמיד מת.‬ ‫כמה פעמים אמרתי לך לטעון אותו בלילה?‬
‫למה את צועקת עליי? הוא בסדר.‬ ‫ג'ואנה טיפלה בזה.‬
‫ואת צריכה להודות לה על כך.‬ ‫-אחרת תזרקי גם אותי מהבית?‬
‫ליאה, אנט, תשכחו מהריב שלכן‬ ‫ובואו נתרכז בבארי.‬
‫בארי. הכול סובב סביב בארי.‬
‫כן, אנחנו עוזרים זה לזה, ‬ ‫כי ככה זה במשפחות.‬
‫לא בכל המשפחות.‬
‫בסדר, שינינו את התוכנית.‬
‫אנט תסיע את בארי לביה"ס, ואני אאסוף אותו‬ ‫ואשגיח עליו עד שליאה תחזור.‬
‫מוזס ישתלב בלו"ז כשיחזור ביום שני, ‬
‫בעוד ארבעה ימים.‬
‫טוב? רק ארבעה ימים.‬
‫איפה בארי?‬ ‫-בחדר שלו.‬
‫נהיה בדירה שלנו.‬
‫הכנת אוכל.‬ ‫-לא, הזמנתי פיצה.‬
‫שילמת מכיסך?‬
‫זה בסדר, אקבל החזר.‬
‫אבא, לא סיפרת לי איך היה.‬ ‫-הכנתי הרבה כוסות קפה, ‬
‫ישבתי בפגישות ורשמתי הערות‬
‫והקשבתי לזמרת יפה כל כך‬ ‫שכמעט לא שמתי לב שהיא לא יודעת לשיר.‬
‫אז היה טוב.‬ ‫-היה מצוין.‬
‫תודה. על זה ועל הכול.‬
‫תפסיק להודות לי, טוב?‬
‫זו העבודה שלי. מבטיחה.‬
‫פיצה!‬ ‫-פיצה!‬
‫הוא סוף סוף נרדם.‬
‫אם הוא יעשה זאת שוב, תוכלי...‬
‫אתקשר אליך.‬ ‫פשוט לא רציתי להפריע לך ביום הראשון.‬
‫יום אחד...‬ ‫-שבו לא תצטרך לדאוג.‬
‫הילד השני לפחות התגרה בו?‬
‫אני לא יודעת. אני יכולה לברר.‬
‫גם אני לא אשתה.‬
‫אני פשוט לא אוהבת בירה. אף פעם לא אהבתי.‬
‫הייתי מציע לך משהו אחר, ‬ ‫אבל יש לי רק חלב ומשקה אנרגיה.‬
‫אתה יודע מה? אולי הטעם שלי השתנה.‬
‫לא, ממש לא.‬ ‫-בסדר.‬
‫אז אמרת ש...‬
‫ההורים שלך בחרו לך בעל?‬
‫לא ידעתי שעדיין עושים את זה.‬
‫נישואים דרך שידוך קורים בכל מקום.‬
‫רוב השידוכים מצליחים, אגב, אז מה זה אומר?‬
‫אבל אימא שלך לבנה, נכון?‬
‫כן, והיא המירה את דתה, ‬
‫והיא מארונית לא פחות ממנו, ‬
‫לכן השידוך היה רעיון שלה.‬
‫יכולתי לסרב, אבל באותה תקופה‬ ‫הייתי מוכנה שיכירו לי כל אחד, ‬
‫והתברר שהוא אדם נהדר.‬
‫מר קאסם.‬
‫הוא ד"ר קאסם עכשיו.‬
‫זה בטח מוזר לך.‬
‫לא, בכלל לא.‬
‫פשוט... זה לא נשמע מתאים לך.‬
‫טוב, בזמנו זו הייתה הדרך המוכרת והבטוחה.‬
‫ובהתחלה לא ראיתי את זה, ‬
‫אבל לאחר זמן מה התברר לי‬ ‫שהוא רוצה רעיה ולא שותפה לחיים.‬
‫אני לא אמורה לספר לך את זה.‬ ‫-לא, בבקשה.‬
‫איזה מין אדם הוא היה?‬
‫הוא היה...‬
‫אידיאליסט ומלא תשוקה, ‬
‫ותמיד אמרנו שאילו הכרנו בלבנון, ‬
‫הנישואים שלנו היו נמשכים 71 שנה, ‬
‫אבל במקום זאת הם נמשכו רק שנתיים.‬
‫עדיף לשנינו.‬
‫הוא...‬
‫מה?‬
‫קוראים לו...‬
‫סם.‬
‫אני יודעת.‬
‫אבל נשארנו ידידים, ‬
‫ויש לו ארוסה חדשה בשיקגו, ‬
‫אישה דתייה שרוצה להקים משפחה, ‬
‫וזה בדיוק מה שהוא היה צריך.‬
‫ומה איתך?‬
‫יש לי את עצמי, ‬
‫וזה בדיוק מה שאני הייתי צריכה.‬
‫והעבודה שלך?‬
‫עבודה שבה את מתקנת אנשים שבורים‬ ‫ומשפחות שבורות וילדים שבורים...‬
‫אני לא מתקנת כלום, ‬
‫אני פשוט יודעת מה אנשים צריכים.‬
‫וכפי שאולי גילית, ‬
‫כשאני יודעת מה מישהו צריך, ‬
‫אני מנדנדת לו בקשר לזה.‬
‫מנדנדת בחביבות.‬
‫ומה לגבי הצרכים שלך?‬
‫מה?‬
‫זו שאלה פשוטה כל כך, ‬
‫אבל נראה לי שאיש מלבדי‬ ‫מעולם לא ביקש שאענה עליה.‬
‫נו?‬
‫סליחה, זה לא אומר שאני משועמם.‬
‫אתה תשוש ואתה חייב לישון.‬
‫בוא.‬
‫את צודקת, אבל אני עדיין רוצה תשובה.‬
‫תעני לי מחר.‬
‫אני אביא לנו...‬
‫אוכל הודי.‬
‫ליאה, תכבי את האור.‬
‫- אלנור -‬
‫"אני עומדת ומתנודדת‬
‫לצלילי שיר דיסקו איטי‬
‫ומרימה כוסית לחיי הקדושים‬
‫וקדה קידה אחרונה‬
‫האם אני חושבת‬
‫על מה שכל השאר חושבים?‬
‫ואני שמחה שבאתי‬
‫אבל אני משתוקקת לעזוב‬
‫מושכת את ידי‬
‫מידך‬
‫אני עוזבת ואתה רוקד עם רוח רפאים‬
‫מושכת את ידי‬
‫מידך‬
‫אני עוזבת ואתה רוקד עם רוח רפאים‬
‫האין זה עדיף מריקוד איטי עד המוות?‬
‫האין זה עדיף מריקוד איטי?‬
‫האין זה עדיף מריקוד איטי עד המוות?‬
‫ריקוד איטי‬
‫האין זה עדיף מריקוד איטי?‬
‫האין זה עדיף מריקוד איטי עד המוות?‬
‫האין זה עדיף מריקוד איטי עד המוות?"‬
‫- ג'יג'י: 20 דקות, זו הכתובת -‬
‫היי!‬
‫סיימת את הספר?‬
‫אני גאה בך כל כך!‬
‫ואני שמחה שבחרת לחגוג איתי.‬
‫כן, אבל אני נפגשת בבוקר עם הסוכנת, ‬ ‫אז בלי להשתגע.‬
‫בסדר, תתחילי להתלהב!‬
‫אני רק צריכה לישון קצת. יהיה בסדר.‬
‫תישני שינות זעירות.‬
‫מחזיקים את הטלפון, מנקרים, ותופסים אותו‬ ‫רגע לפני שהוא נופל. כמו איינשטיין.‬
‫איינשטיין השתמש ב...‬ ‫-הוא השתמש בעיפרון, אבל העיקרון זהה.‬
‫כן.‬ ‫-זה יעיל מאוד.‬
‫רק שתהיי מעודכנת בכל הפרטים, ‬
‫טרוי בפנים, ראיתי אותו יוצא לסיגריה.‬
‫טרוי פה? למה אנחנו עומדות בתור?‬ ‫-כי הוא עוד לא יודע שאנחנו פה.‬
‫ג'יג'!‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אבל זה לא מה שאת חושבת. זה גרוע יותר.‬
‫אנחנו כאן כדי לרגל אחרי טרוי?‬
‫אחריו ואחרי הבחורה שהחליפה אותי.‬
‫אלוהים.‬
‫חשבתי שאת רוצה לבלות איתי.‬ ‫-אני רוצה.‬
‫ממתי את לא נהנית מדברים כאלה?‬
‫סליחה, שכחת מה עשינו‬ ‫כשחשבת שליוויי בוגד בך?‬
‫עקבנו אחריו, ‬
‫ואז גילינו שהוא פשוט פחד להגיד לך‬ ‫שהוא עושה חוקן.‬
‫אני עייפה כל כך. אני חייבת ללכת הביתה.‬
‫לא, בבקשה.‬
‫אני לא יכולה להיכנס לבד.‬
‫אני רק צריכה לראות אותה.‬
‫ואז אני צריכה שהוא יראה שאני רואה אותה.‬
‫כי כשאשתך והפילגש שלך‬ ‫נמצאות במפתיע באותו חדר, ‬
‫תמיד תבחר באשתך.‬
‫מה?‬
‫הוא התפטר מהחנות, מצא עבודה טובה יותר, ‬ ‫ועכשיו הוא מבלה איתה.‬
‫איך אני אמורה לחשוב שזה לא בגללי?‬
‫את יודעת מה? אני תשושה.‬
‫לא הייתי צריכה לבוא.‬
‫באתי רק בגלל שאמרת שאת רוצה לבלות איתי.‬
‫אמרת שאת מתגעגעת אליי, ‬ ‫אבל מתברר שאכפת לך רק מעצמך.‬
‫סליחה.‬
‫לא ידעתי שמעייף כל כך לתמוך בי כל הזמן.‬
‫כאילו, כן.‬
‫כרגע, זה תיאור די מדויק.‬
‫אחלה. את זוכרת מתי בפעם האחרונה בילינו‬
‫בלי שאעשה לך טובה?‬
‫אלוהים!‬
‫סליחה, כאילו...‬
‫נתתי לך עצות, בגדים, ‬
‫הסעתי עוף בגריל לצד השני של העיר.‬
‫הנרטיב שבנית לעצמך, ‬ ‫כאילו את עושה הכול בשביל כולם, ‬
‫הוא סובייקטיבי להחריד.‬
‫את לא רואה את זה כי...‬
‫את לא רואה כלום חוץ ממנו.‬
‫שוב.‬
‫אני לא...‬ ‫-נלי.‬
‫נלי, אנחנו תכף נכנסות!‬
‫נלי!‬
‫היי.‬
‫סליחה, התעכבתי בחדר הכושר.‬
‫כלומר, איחרתי לחדר הכושר.‬ ‫-זה בסדר. תודה שהסכמת להיפגש איתי.‬
‫תרצי משהו לשתות?‬
‫לא, אני פה רק לרגע. תודה.‬
‫איך נעשה את זה?‬
‫לא יודעת. מה עושים בדרך כלל?‬
‫כשמדובר בספר ביכורים, ‬
‫אני בדר"כ אומרת לסופר שהוא מוכשר מאוד, ‬ ‫אבל שהוא צריך להשתפשף, ‬
‫שהניסיון הראשון‬ ‫הוא חזרה גנרלית לדבר האמיתי, ‬
‫ושאם הוא רוצה קריירה ולא רק להוציא ספר, ‬ ‫שיתחיל מחדש ויכתוב משהו אחר.‬
‫אבל לא תמיד, רק בד"כ.‬
‫טוב, החדשות הטובות הן שאת מוכשרת יותר‬ ‫מרוב הסופרים החדשים שפגשתי.‬
‫הציורים שלך מלאי רגש, ‬
‫הסגנון שלך מובחן ומתוחכם, ‬
‫לטקסט יש ניגון יפהפה.‬
‫תודה.‬
‫המטפורה של הזיקית...‬
‫השתמשו בה בעבר, ‬ ‫אבל לא כמטפורה להיטמעות בחברה.‬
‫זה משהו ייחודי, פרשנות חדשה לרעיון ישן.‬
‫זה בדיוק מה ש...‬
‫ולכן התאכזבתי מכך שכל מה שבנית‬ ‫סביב הרעיון הזה לא היה מדויק מספיק.‬
‫העלילות היו לא ממוקדות, לא שלמות.‬
‫כשהצגת לראשונה את התזה שלך, ‬
‫הנחתי שתפתחי כמה קווי עלילה במקביל, ‬
‫כך שהטרגדיה תתעצם לאורך חוויית הקריאה, ‬
‫אבל היו שם רק שברי רעיונות, ‬
‫עלילות שלא התפתחו ו...‬ ‫-בסדר.‬
‫חבל שלא פיתחת אותן.‬
‫הרגשתי שהכול קצת...‬
‫קליל.‬
‫כן. בהתחלה היו לי חמישה סיפורים שונים, ‬
‫וכולם היו באורך שווה, ואז בעיקרון...‬
‫בעיקרון, כל מה שאמרת.‬
‫חבל שלא קראתי את הגרסה ההיא.‬
‫אני יכולה...‬ ‫-עכשיו לחדשות הרעות.‬
‫אה, עוד לא הגענו לחדשות הרעות. בסדר.‬
‫בשבוע שעבר פנתאון קנתה‬ ‫רומן גרפי בשלושה כרכים‬
‫על נערה סורית שעוברת לכאן עם משפחתה‬ ‫ונטמעת בחברה.‬
‫זה סיפור רב-דורי רחב יריעה.‬
‫מנהלים כרגע מו"מ על זכויות ההסרטה.‬ ‫-כן, אבל זה...‬
‫זה שונה, כי אצלי מדובר‬ ‫באנשים מאמריקה הלטינית.‬
‫כן, אבל בנישה הזאת יש מקום רק לספר אחד.‬
‫סיפור המסגרת שלה, השימוש בקווי זמן מרובים, ‬
‫עובדות היסטוריות והיסטוריה חלופית...‬
‫קווי הדימיון יהרגו את הספר שלך.‬
‫יגידו שהעתקת ממנה.‬
‫צר לי.‬
‫ואני יודעת שאת לא מאמינה לי כרגע, ‬
‫אבל אם כתבת ספר, ‬
‫תוכלי לכתוב עוד אחד.‬
‫אמרת ששווה לי לסיים אותו.‬
‫וסיימת.‬ ‫-נכון.‬
‫ואז אמרת לי להקליל אותו, והסכמתי.‬
‫ואז היא שנאה אותו.‬ ‫-היא לא שנאה אותו.‬
‫היא אמרה שיש לה כבר ספר דומה.‬ ‫-לא. מה אתה לא מבין?‬
‫זה מפעל חיי.‬
‫אני שבורה לגמרי. אצטרך להתחיל מאפס.‬ ‫-מפעל חייך? אל, את בת 26.‬
‫איך...‬
‫אתה צוחק עליי? אתה רציני?‬ ‫-זו בסך הכול דעה של אישה אחת!‬
‫למי אכפת מדעה של אישה אחת?‬ ‫-לי אכפת.‬
‫אכפת לי מדעתם של כולם.‬
‫מרוב שאכפת לי העלמתי את עצמי מהספר.‬
‫לא נשאר ממני כלום.‬
‫זה הספר שלך, הספר של דנטה, ‬ ‫הספר של ג'יג'י, הספר של טרוי.‬
‫את כועסת גם עליהם?‬ ‫-לא.‬
‫כי הם לא הכריחו אותי להרוס אותו‬ ‫ולוותר על כל מה שמיוחד בו.‬
‫לא עשיתי את זה, טוב?‬
‫תמכתי בך. אני גאה בך.‬
‫אני באמת גאה בך.‬
‫בכלל לא רציתי שתקרא אותו.‬
‫אני יודע, וזה מבאס.‬
‫אבל זו לא אשמתי.‬
‫אם תישני קצת, תביני ש...‬ ‫-יודע מה? זו אשמתי.‬
‫הייתי צריכה לסמוך על עצמי ולבטל את הארוחה.‬
‫לא הייתי צריכה להקשיב לך, ‬
‫לצרכים שלך, להערות שלך.‬ ‫-ניסיתי לעזור.‬
‫אם אתה רוצה לעזור, תתמוך בי.‬
‫אל תערער לי את הביטחון, ‬
‫אל תגרום לי לפקפק בעצמי.‬
‫תגיד לחברים שלנו לא להתערב!‬
‫את לא חייבת להקשיב לאף אחד אחר.‬ ‫-באמת? איך הולך לך עם זה?‬
‫להיות כמוך?‬ ‫לכתוב שירים ולא לנגן אותם בפני אף אחד?‬
‫איך הולך עם זה? מכרת משהו לאחרונה?‬
‫אם את רוצה לכעוס, תכעסי, טוב?‬
‫בסך הכול אמרתי לך מה דעתי.‬ ‫רצית לעשות שינויים, ותמכתי בך.‬
‫לא אשא באחריות‬
‫או אתנצל על הבחירות שלך.‬ ‫-זו הייתה הבחירה שלי, נכון.‬
‫ואני בוחרת לישון הלילה במיטה שלי. לבד.‬
‫אלוהים, את מגזימה.‬
‫כאילו, זה מגוחך.‬
‫אין סיבה שתעזבי...‬
‫לא שמעת מה קרה כרגע?‬
‫הרגע ביקשתי שתיתן לי מה שאני צריכה, ‬
‫ואתה אומר לי שאני מגזימה?‬
‫אני מרגישה שאתה לא שומע אותי!‬
‫זין על זה.‬
‫וזין עליך!‬
‫- ג'ואנה ואלנור -‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫בדיוק עברנו על הלו"ז.‬
‫מי לוקח אותך לביה"ס היום?‬
‫לא, בארי. לא מתנהגים ככה.‬
‫את מצדיקה את המשכורת שלך.‬
‫אני בשטח היום, מבקרת לקוחות.‬
‫בסדר, נוסעים לביה"ס.‬
‫ואני נוסע לעבודה.‬
‫אבל אני לא מוצא את הילקוט.‬
‫השארת אותו כאן אתמול בערב. בבקשה.‬
‫תודה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫הצבעה!‬
‫תן לי לראות.‬
‫אדום...‬ ‫-בסדר.‬
‫קדימה.‬ ‫-זה תיקו!‬
‫אני לא יודע למה אני לחוץ היום יותר מאתמול.‬
‫אתה פשוט צריך להשתחרר.‬
‫מה, ככה?‬ ‫-לעשות קצת...‬
‫כן.‬
‫תשתחרר.‬ ‫-להשתחרר?‬
‫תיפטר מהלחץ.‬ ‫-בסדר.‬
‫בבקשה, בארי.‬
‫בסדר.‬
‫אדום עדיף.‬ ‫-בסדר, אדום.‬
‫מגעיל!‬
‫לורדס חשבה ששמעה אותך נכנסת אמש.‬
‫סליחה שלא התקשרתי.‬
‫את כאן עכשיו.‬
‫כן.‬
‫סם?‬
‫כן.‬
‫אמרת לי משהו שהעדפתי להדחיק, ‬
‫אבל עכשיו אני יודעת שצדקת.‬
‫אבל אם אתחיל לדבר על זה, ‬ ‫בבקשה אל תראי בזה ניצחון.‬
‫בסדר.‬
‫הבנתי ש...‬
‫היצירתיות שלי, הפרודקטיביות שלי, ‬
‫כל הדימוי העצמי שלי‬
‫קשור באופן מובהק לאנשים בחיי.‬
‫אני לא... למה כשאני לבד, ‬ ‫אני יודעת בדיוק מה אני רוצה, ‬
‫אבל ברגע שמישהו אחר מעורב, ‬
‫הצרכים שלו הופכים‬ ‫לדבר החשוב ביותר מבחינתי?‬
‫ליוויי ניצל את זה בלי בושה. בלי שום בושה.‬
‫סם לא מנצל אותי, תודה לאל.‬
‫אבל אני מפחדת שזה רק כי הוא...‬
‫כי הוא צריך ללמוד את זה?‬
‫כן.‬
‫פשוט...‬
‫הוא מכיר אותי בתור אלנור.‬
‫את יודעת, אישה חזקה ובטוחה בעצמה.‬
‫ואני רוצה להיות כזאת.‬ ‫אבל אני גם נלי. אני...‬
‫הוא אומר שהתסרוקת שלי יפה, ‬ ‫ואני מסתרקת ככה כל השבוע.‬
‫פשוט...‬
‫החיים שלך מלאים באנשים‬ ‫שמביעים את דעתם בלי הפסקה.‬
‫המעריצים שלך, ‬
‫הצוות שלך, מבקרי קולנוע, ‬
‫אנשים שהעבודה שלהם היא למתוח עליך ביקורת.‬
‫איך את משתיקה את הקולות?‬
‫איך את לא משותקת כל הזמן?‬
‫טוב, את יודעת, ‬ ‫אי אפשר להשתיק את הקולות האלה.‬
‫אי אפשר, שתדעי לך.‬
‫צריך ללמוד לשלוט בעוצמה שלהם.‬
‫יש אנשים ששומעים קולות חלשים‬
‫ומגבירים את עוצמת הקול למקסימום.‬
‫ואז הם כבר לא שומעים את עצמם חושבים.‬
‫ומאבדים פרספקטיבה.‬
‫למדתי בגיל צעיר מאוד‬
‫להקשיב למה שאני צריכה לשמוע‬
‫ו...‬
‫להחליש את שאר הקולות.‬
‫והשליטה הזאת הועילה לקריירה שלי, אבל...‬
‫הזיקה לחיים שלי.‬
‫סם הוא אדם נהדר.‬
‫אני יודעת.‬
‫לא אמרתי שהוא לא מתאים לך, ‬ ‫רק אמרתי שאולי זה מוקדם מדי.‬
‫כן.‬
‫את צריכה מקום לנשום, אלנור.‬
‫לשבת...‬
‫ולהקשיב לקול שלך ולבטוח בו.‬
‫אני בהיריון.‬
‫הוא יודע?‬
‫לא. עשיתי את הבדיקה רק עכשיו.‬
‫את רוצה שהוא ידע?‬ ‫-לא יודעת.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אפשר להישאר כאן קצת?‬
‫אלנור...‬
‫את יכולה לבוא, את יכולה ללכת...‬
‫את יכולה להישאר, את יכולה לסנן אותי, ‬
‫אבל תמיד אהיה לצידך.‬
‫ולא משנה מה תחליטי, ‬
‫אתמוך בך, כי זו תהיה ההחלטה שלך.‬
‫פאק!‬
‫כן.‬
‫לך מפה!‬
‫אני רוצה פרטיות!‬
‫פרטיות שמורה לאנשים‬ ‫שלא צובעים את עצמם בטוש בלתי מחיק.‬
‫לך מפה!‬ ‫-סם? בארי? שלום.‬
‫מה קורה?‬
‫הוא קשקש על עצמו.‬ ‫-אלכוהול רפואי.‬
‫את רוצה שאמרח עליו אלכוהול רפואי?‬
‫או קרם הגנה. יש לך קרם הגנה?‬
‫נראה לי שנגמר.‬ ‫-נגמר לך קרם ההגנה?‬
‫אני...‬
‫לא!‬
‫מה קרה?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫בסדר. היי, ילדון.‬
‫אתה יכול לעזור לנו קצת? בסדר?‬ ‫-אנחנו רוצים לעזור לך.‬
‫אבל תוכל להסביר לנו למה עשית את זה?‬
‫לא עשית שום דבר רע.‬
‫בסדר, כן...‬
‫נצא מהחדר לרגע, בסדר? ניתן לך קצת פרטיות, ‬
‫כי אנחנו יודעים שמעצבן‬ ‫שמבוגרים שואלים המון שאלות.‬
‫אני עשיתי את זה, אבא!‬ ‫-לא עשית כלום.‬
‫דוד דנטה עזב בגללי!‬
‫הכול באשמתי! אני עשיתי את זה!‬
‫רגע, את יודעת על מה הוא מדבר?‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫ועכשיו כולם שונאים אותי ו...‬
‫היי, ילדון, תקשיב.‬
‫אני יכול לעזור לך, בסדר?‬
‫אבל אתה חייב להסביר לי מה קורה.‬
‫מצאתי את האקדח, ‬
‫ועכשיו ליאה שונאת את דודה אנט‬
‫ודודה אנט שונאת את ליאה!‬
‫רגע.‬
‫אקדח?‬
‫בארי...‬
‫ואני יודע שאסור היה לי...‬
‫להשתמש בו או לשחק בו, ‬
‫אבל בכל זאת עשיתי את זה.‬
‫ודודה אנט צעקה על דוד דנטה, ‬
‫ואז הוא עזב, ‬
‫ואז...‬
‫עכשיו הוא לא כאן, ‬ ‫ובגלל זה כולם שונאים אותי.‬
‫הכול באשמתי.‬
‫לא סיפרתי לך כי טיפלתי בזה.‬
‫נפטרתי ממנו.‬
‫לא רציתי לסכן את בארי.‬
‫טיפלת בזה?‬
‫ביקשת מילד בן שש לשקר לאבא שלו.‬
‫אמרת לבת שלך לשקר.‬
‫שיקרת לי בעצמך.‬
‫בטחתי בך.‬
‫האקדח לא היה טעון.‬
‫אלוהים!‬
‫סם, אתה יודע מה עליי לעשות.‬
‫הייתי צריך להתנהל בצורה אחרת, את יודעת?‬
‫הייתי צריך...‬
‫אנחנו לא אמורים להיות כאן.‬ ‫זה לא מה שנועדנו להיות.‬
‫אני לא יכולה להתעלם ממה שקרה.‬
‫המצב שלך לא יציב, ‬
‫ובכנות, ידעתי את זה מהרגע הראשון.‬
‫לא, אם תדווחי על כך שהבן שלי‬ ‫מצא אקדח בדירה, ‬
‫ייקחו אותו ממני.‬
‫ואם לא אדווח, אם משהו יקרה לבארי, ‬
‫אם הוא ייפצע בפעם הבאה...‬ ‫-אוודא שזה לא יקרה.‬
‫דנטה לא יתקרב לדירה הזאת.‬
‫אני נשבע לך.‬
‫זה לא משנה.‬
‫אתה זקוק לעזרה, עזרה אמיתית.‬
‫חשבתי שיש לי עזרה.‬
‫את מתקנת דברים. תתקני את זה.‬ ‫אני לא יכול לאבד אותו.‬
‫זה לא קשור אליך.‬
‫אני יודעת שזה נשמע אכזרי.‬
‫אני חייבת להתקשר למנהלת שלי.‬
‫אני מצטערת.‬
‫את לא יכולה להתקשר מכאן.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫את נראית טוב.‬
‫תודה.‬
‫סליחה שלא התקשרתי.‬
‫בקטנה.‬
‫אלה בסך הכול היו עשרת הימים‬ ‫הגרועים ביותר בחיי.‬
‫אני רוצה להתנצל...‬
‫על שערערתי לך את הביטחון.‬
‫לא הבנתי שדעתי חשובה לך כל כך.‬
‫איש מעולם לא התייחס לדעתי.‬
‫דעתך חשובה לי נורא.‬
‫אני יודע זאת עכשיו.‬
‫ובעתיד אני אקפיד להתחשב ב...‬
‫את יודעת, ברגשות שלך.‬ ‫-סם, פשוט...‬
‫לא, פשוט...‬
‫לא, תפסיק. אני צריכה להגיד משהו, ‬
‫כי אני...‬
‫תן לי להגיד את זה, ואז נדבר, טוב?‬ ‫-טוב.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫אני אוהבת אותך יותר משאהבתי כל אחד אחר, ‬
‫יותר מכפי שידעתי שאפשר לאהוב, אבל...‬